Lonnie Melvin ”Mel” Tillis (8. elokuuta 1932 Tampa, Florida – 19. marraskuuta 2017[1]) oli yhdysvaltalainen countrylaulaja. Hän levytti 1950-luvun lopulta saakka ja sai suurimmat menestyksensä 1970-luvun kuluessa. Hänen tunnetuimpien kappaleidensa joukkoon lukeutuvat ”I Ain't Never”, ”Good Woman Blues” ja ”Coca-Cola Cowboy”.
Tillis sairasti lapsena malarian ja jäi pysyvästi puhevikaiseksi. Hän oppi kuitenkin nopeasti rumpujen- ja kitaransoiton taidon. Liityttyään ilmavoimiin hän sai asemapaikakseen Okinawan Japanissa. Vuonna 1956 hän siirtyi Nashvilleen ja kirjoitti muun muassa laulun ”I'm Tired”, jolla Webb Pierce sai vuonna 1957 listakolmoshitin.
Alun perin Tillis menestyi lauluntekijänä. Hän sai siitä huolimatta oman levytyssopimuksen Columbia Recordsilta ja julkaisi vuonna 1958 ensimmäisen Top 40 -hittinsä ”The Violet and a Rosen”, jota seurasi Top 25 -hitti ”Sawmill”. Hän jatkoi yhtäaikaisesti uraansa Webb Piercen lauluntekijänä, ja muiden muassa Bobby Bare, Wanda Jackson ja Stonewall Jackson ovat versioineet hänen sävellyksiään. Vuonna 1968 ilmestyi hänen ensimmäinen Top 10 -hittinsä "Who's Julie".
Tillisin oma menestys alkoi huomattavasti nousta 1970-luvun alkuvuosina. Hän levytti aluksi MGM Recordsille, mutta siirtyi vuonna 1976 MCA Recordsille. Hän voitti Country Music Association Awardsissa ”Vuoden artistin” kunnian ja sai lisäksi paikan Nashville Songwriters Hall of Famesta. Vuonna 1979 hän siirtyi Elektra Recordsille ja teki muun muassa yhteistyötä Nancy Sinatran kanssa kappaleessa ”Texas Cowboy Night”. Hän palasi MCA:lle vuonna 1983 ja sai viimeisen Top 10 -hittinsä kappaleella ”New Patches” vuonna 1984.
Tillisillä oli myös elokuvarooleja. 1980-luvulta lähtien hän jatkoi uraansa esiintyjänä, mutta myös kirjoitti hittejä Ricky Skaggsille ja Randy Travisille. Häneltä ilmestyi omaelämäkerta Stutterin' Boy, ja hänen ottamisestaan Country Music Hall of Fameen tiedotettiin 7. elokuuta 2007. Hänellä on kuusi lasta, joista yksi on muusikko Pam Tillis.